U školskoj klupi sa šest i po godinaDa li je Zakon koji je donet - da deca sa šest i po godina moraju da krenu u prvi razred, bez obzira na procenu zrelosti psihologa, poguban za razvoj detetove ličnosti?
![U školskoj klupi sa šest i po godina V241817p0](https://2img.net/h/www.mondo.rs/slike/vesti/002/418/v241817p0.jpg)
Naš školski program već u prvim mesecima od dece traži sedenje po 45 minuta tokom pet časova i podrazumeva zahtevno gradivo i nivo zrelosti - koji, najčešće, deca u uzrastu od šest i po godina ne poseduju.
U vezi sa tim, posebno se ističe razlika između dečaka i devojčica. Dečaci u tom uzrastu obično nisu sasvim usvojili finu motoriku potrebnu za pisanje, seckanje, lepljenje i slično, već još uvek imaju potrebu za aktivnijim trošenjem energije.
Trenutno važeći Zakon ima dobre namere, ali u realizaciji - to jest u praktičnoj primeni, vide se i brojni nedostaci. Donet je u pokušaju da se naši propisi što više približe evropskim, a kao da je potpuno zaboravljena činjenica da se u zemljama iz našeg okruženja u određenim razredima uče potpuno drugačiji sadržaji nego kod nas (mnogo jednostavniji i bliži dečjim interesovanjima).
Tako u školskim klupama sede i oni koji će u mesecu decembru da napune sedam godina, kao i oni koji će u sledećem januaru da napune osam godina. Razmak od čitave kalendarske godine se ogleda u mnogo aspekata: emotivnoj zrelosti, motivisanosti da se usvajaju školski sadržaji, razumevanju važnosti sticanja radnih navika, socijalnim veštinama.
Iako su individualne razlike velike, a generalizacije nepoželjne, devojčice zaista brže i lakše prihvataju školske obaveze. Njihova adaptacija je brža, koncentracija duža, a mogućnost mirnog sedenja 45 minuta po času veća.
Fina motorika, potrebna za pisanje, seckanje... se stiče kroz proces koji započinje još u predškolskom uzrastu, a naš školski sistem podrazumeva da je on skoro u potpunosti završen u prvom razredu. U praksi to, naravno, nije tako.
Naime, deca i dalje imaju potrebu da seckaju, lepe, igraju se... ali će, umesto toga, pripremu za pisanje u školi da čine na drugačiji način: ispisivanjem linija, nalik na metod koji su svojevremeno prolazili njihovi roditelji, ili bake i dede.
(MONDO/Yumama.com)